МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ
НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «ЛЬВІВСЬКА ПОЛІТЕХНІКА»

МЕТОДИЧНІ ВКАЗІВКИ 
до виконання курсового проекту
„УПРАВЛІННЯ ВИТРАТАМИ ПІДПРИЄМСТВА”
з дисципліни „Управління витратами”
для студентів напряму підготовки 
6.030504 "Економіка підприємства"

Затверджено
        на засіданні кафедри
    економіки підприємства
              та інвестицій

Протокол №   від  

Львів 2014
РОЗДІЛ 1.
ІНФОРМАЦІЙНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ УПРАВЛІННЯ ВИТРАТАМИ ПІДПРИЄМСТВА

1.1.	Характеристика організаційної та виробничої структури підприємства

Організаційна та виробнича структура підприємства є базою для  процесу управління витратами. Вона передбачає функціонування окремих підрозділів (цехів, виробництв, відділів, служб, управлінь тощо), які виконують різні функції та роблять свій внесок в поцес виробництва продукції, виконання обіт чи надання послуг. За цих умов виникає необхідність:
1)	розподілу відповідальності за отримані результати;
2)	здійснення контролю за виконанням встановлених завдань.

1.2.	Формування витрат в галузі, до якої належить досліджуване підприємство

Склад витрат підприємства, порядок їх оцінювання та включення до собівартості продукції регулюється міжнародними та вітчизняними нормативними і законодавчими актами, зокрема стандартами бухгалтерського обліку та податковим законодавством. Основними нормативними документами, які регламентують склад витрат підприємства та їх класифікацію для визначення фінансових результатів і формування фінансової звітності, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №16 "Витрати" та методичні рекомендації з організації обліку і калькулювання собівартості продукції у відповідних галузях.

РОЗДІЛ 2. 
ЗАГАЛЬНА ОЦІНКА ВИТРАТ ПІДПРИЄМСТВА І 
АНАЛІЗ СОБІВАРТОСТІ ПРОДУКЦІЇ
Аналіз собівартості продукції, робіт та послуг дає можливість пояснити тенденції зміни даного показника, визначити резерви і дати оцінку роботи підприємства стосовно використання можливостей зниження собівартості продукції.
Джерелами інформації для аналізу собівартості продукції є:
•	калькуляція собівартості товарного випуску;
•	калькуляція собівартості одиниці продукції;
•	дані статистичного спостереження;
•	дані синтетичного та аналітичного обліку;
•	бухгалтерська звітність ф.2 "Звіт про доходи";
•	кошторис витрат;
•	обсяг виробництва продукції.
Основна мета аналізу собівартості продукції – знаходження шляхів і джерел зниження собівартості продукції та збільшення прибутку. Для цього необхідно аналізувати всі витрати підприємства.
Об'єктами аналізу собівартості  є такі показники:
•	виробнича собівартість товарної і валової продукції за елементами витрат і за статтями калькуляції;
•	прямі статті витрат;
•	непрямі статті витрат;
•	собівартість окремих видів продукції
•	витрати на одну гривню товарної продукції.
Основним джерелом аналізу собівартості продукції за елементами витрат є кошторис виробництва, який складається на рік, а потім може коригуватися залежно від зміни виробничої ситуації. Кошторис, за яким аналізується виробнича собівартість товарної і валової продукції,поданий в табл.2.1.
Таблиця 2.1.
Кошторис виробництва
Елементи витрат	Од вимір.	Попередній період	Звітний період	
Матеріальні витрати				
Витрати на оплату праці				
Відрахування на соціальні потреби				
Амортизація основних фондів і нематеріальних активів				
Інші операційні витрати				
Усього витрати на виробництво				
Зміна залишків витрат майбутніх періодів (приріст віднімається, зменшення додається)				
Зміна залишків резерву майбутніх платежів (приріст додається, зменшення віднімається)				
Собівартість валової продукції				
Зміна залишків незавершеного виробництва (приріст віднімається, зменшення додається)				
Виробнича собівартість товарної продукції				
Аналіз собівартості за елементами витрат здійснюється з метою вивчення зміни рівня собівартості продукції під впливом використання ресурсів підприємства (трудових, засобів праці, предметів праці). Такий аналіз необхідний також для того, щоб вивчити матеріало-, енерго-, трудо- та фондомісткість й встановити вплив технічного прогресу на структуру витрат.
Методика аналізу собівартості за елементами витрат має деякі особливості. Це, перш за все, можливість вивчати тільки структуру даних витрат, тобто визначити питому вагу кожного елемента витрат в загальній сумі виробничих витрат, робити висновки щодо зміни структури цих витрат, встановлювати причини цих змін і давати якісну оцінку впливу цих причин на витрати виробництва. Розрахунок питомої ваги окремих статей витрат у загальній сумі виробничих витрат можна подати у вигляді табл. 2.2.
Таблиця 2.2
Аналіз собівартості за елементами витрат
Елементи витрат	Звітний період	Попередній період	Відхилення	
	Сума, 
тис. грн.	Питома вага	Сума, 
тис. грн	Питома вага	Сума, 
тис. грн.	Питома вага	
1.Матеріальні витрати (за винятком вартості відходів):							
-	сировина і матеріали (за винятком вартості відходів) 							
-	куповані  напівфабрикати							
-	допоміжні матеріали і тара							
-	МШП і запчастини.							
-	паливо (газ, вугілля, паливно- мастильні матеріали							
-	електроенергія							
2. Витрати на оплату п раці							
3. Відрахування на соціальні потреби							
4. Амортизаційні відрахування							
5. Інші витрати							
Всього витрат							

Для того, щоб зробити висновки про можливості ( резерви ) зниження собівартості продукції, необхідно ці витрати вивчити з точки зору їх функціональної ролі у виробничому процесі. З цією метою проводиться групування витрат за призначенням, тобто за статтями калькуляції. Таке групування дозволяє характеризувати призначення витрат у технологічному процесі, управлінні і обслуговуванні виробництва, оцінити зв'язок витрат з результатами, відокремити прямі і непрямі витрати, змінні і постійні і таким чином детальніше виявити можливості їх економії. Кількість і найменування калькуляційних статей залежить від галузей промисловості і визначається методичними вказівками з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції. Конкретний перелік і склад статей калькулювання визначається самим підприємством.
Аналіз собівартості продукції за статтями калькуляції передбачає такі етапи:
•	аналіз собівартості продукції цілому, у тому числі окремих статей калькуляції (табл.2.3);
•	детальний аналіз окремих статей калькуляції, тобто аналіз прямих і непрямих витрат на виробництво продукції.
Аналіз витрат за статтями калькуляції передбачає визначення абсолютного та відносного відхилення за статтями витрат, порівнюючи фактичні дані з плановими, обчислення частки кожної статті в загальній сумі витрат, надання оцінки зміни кожної статті. У процесі аналізу у першу чергу приділяється увага статтям, за якими були допущенні значні перевитрати, а також тим, які займають значну питому вагу в собівартості продукції.
Таблиця 2.3.
Аналіз виробничої собівартості продукції

Статті калькуляції	Сума витрат, тис.грн.	Структура витрат,%	Відхилення	
	Звітний період	Попередній період	Звітний період	Попередній період	тис. грн.	%	пунктів структури	
А	1	2	3	4	5	6	7	

Слід зазначити, що з метою порівняння статей калькуляції собівартість фактично виготовленої продукції перераховується на планові дані (або показники періоду, відносно якого виконується порівняння). Потім фактичні витрати за статтями калькуляції порівнюються з перерахованими витратами і визначається економія чи перевитрати за період, що аналізується.(табл..2.4.)
Таблиця 2.4.
Собівартість товарної продукції

Статті витрат	Од. вимір.	Фактично виготовлена продукція	Відхилення	
		За порівнюваною собівартістю	За фактичною собівартістю	Абсолютне, 
тис. грн.	Відносне, 
%	
Прямі матеріальні витрати						
Прямі витрати на оплату праці						
Інші прямі витрати						
Загальновиробничі витрати						
Виробнича собівартість продукції						

При здійсненні аналізу прямих витрат значну увагу звертають на саме на матеріальні витрати. На величину матеріальних витрат та їх зміну в процесі виробництва впливають багато різних факторів, у тому числі пов’язані з особливостями технології і виробництва конкретної продукції. Усі ці фактори синтезуються у такі напрями:
1) зміна обсягу і структури продукції;
2) зміна норм витрат;
3) зміна цін на сировину і матеріали.

Аналіз матеріальних витрат проводиться порівнянням фактичних витрат з плановими. Розраховуються відхилення і вплив вищенаведених факторів.(табл.2.5) 

Таблиця 2.5.
Аналіз матеріальних витрат
Матеріали	Од. вим.	Витрати матеріалів в нат. од.	Економія(-), перевитрати (+)	Ціна (грн.) факт	Ціна (грн.) план	Вартість матеріалів,
тис. грн.	Економія (-), перевитрати (+)	
							загальна	За рахунок зміни	
						Факт	План		Обсягу (структури)	норм	цін	
		Факт 	План 										
А	Б	1	2	3	4	5	6	7	8	9	10	11	

Аналіз прямих витрат на оплату праці здійснюється за аналогічною до аналізу матеріальних витрат методикою.

Аналіз непрямих витрат має певні особливості. На кожну статтю непрямих витрат складається окремий кошторис для кожного цеху (виробництва) на місяць, квартал, рік. Коли аналізують ці витрати, то кошторис перераховують на фактичний обсяг виготовленої продукції і таким чином визначають скориговані непрямі витрати, які є основою для визначення відносного відхилення, яке розраховується в два етапи:
1.	Розраховується сума скоригованих витрат на фактичний обсяг виробництва:
,						(2.1)
де НВс – сума скоригованих непрямих витрат, тис.грн.;
    НВк – сума непрямих витрат за кошторисом, тис.грн;
    ∆Ов – зміна обсягу виробництва продукції, %.
2.	Фактичні витрати порівнюють зі скоригованими і розраховують економію чи перевитрати:
	,				(2.2)
де Е – економія (перевитрати) у собівартості продукції за рахунок цієї частини витрат, тис грн.(табл.2.6)
Таблиця 2.6.
Аналіз непрямих витрат (за статтями витрат), тис. грн.

Елементи витрат	За кошторисом	Скориговані витрати	Фактично	Відхилення	
				Абсолютне
(гр.3-гр.1)	Відносне
(гр..3-гр.2)	
А	1	2	3	4	5	

Виявлення шляхів подальшого зниження собівартості продукції досягається за допомогою вивчення собівартості одиниці продукції. Аналіз собівартості одиниці продукції включає: (табл.2.7)
•	розрахунок змінних витрат на одиницю продукції;
•	розрахунок загальної суми постійних витрат на весь обсяг виробництва продукції;
•	виявлення відхилень і впливу факторів на це відхилення.
Факторами, які впливають на зміну собівартості одиниці продукції, є:
•	зміна обсягу виробництва продукції;
•	зміна постійних витрат;
•	зміна суми змінних витрат.

Таблиця 2.7.
Аналіз собівартості окремих видів продукції
(продукція "А")
Вид продукції	Обсяг виробництва продукції, нат.од.	Постійні витрати , тис.грн.	Змінні витрати на одиницю продукції, грн	Собівартість одиниці продукції, грн..	Зміна собівартості
одиниці продукції,
тис.грн.	
	Попередній період	Звітний період	Попередній період	Звітний період	Попередній період	Звітний період	Попередній період	Звітний період	всього	в тому числі
за рахунок зміни	
										обсягу виробництва	постійних витрат	змінних витрат	
А	1	2	3	4	5	6	7	8	9	10	11	12	
"А"													
і т.д.													

Узагальнюючим показником собівартості продукції, який відображає вплив на прибуток, є рівень витрат на одну гривню продукції. Для того, щоб визначити і проаналізувати рівень витрат на одну гривню продукції, необхідно здійснити ряд додаткових розрахунків. Для цього потрібно згрупувати інформацію таким чином, щоб була можливість проаналізувати вплив таких факторів: (табл.2.8)
•	зміни структури і асортименту продукції;
•	зміни собівартості одиниці продукції;
•	зміни цін на готову продукцію.
Таблиця 2.8.
Аналіз рівня витрат на одну гривню продукції

Показники	Собівартість продукції, тис.грн.	Обсяг виробництва продукції, тис.грн.	Витрати
на одну гривню продукції,
рн...	
За попередній період				
За попередній період в перерахунку на фактичний обсяг продукції				
Фактично за цінами попереднього періоду				
Фактично в діючих цінах				

На основі результатів аналізу собівартості продукції складається довідка і надається керівникам зацікавлених та відповідальних служб підприємства з метою прийняття управлінських рішень, спрямованих на усунення негативних аспектів у формуванні собівартості продукції і витрат підприємства.

РОЗДІЛ 3.
ЗАСТОСУВАННЯ МЕТОДІВ 
УПРАВЛІННЯ ВИТРАТАМИ ПІДПРИЄМСТВА
3.1. Функціональні методи управління витратами
Більшість управлінських рішень приймаються у процесі операційної діяльності підприємства для вирішення поточних завдань його діяльності. 
Управління операційними витратами в процесі прийняття таких рішень ґрунтується на диференційному аналізі витрат, доходів і фінансових результатів з використанням елементів ситуаційного підходу (табл. 3.1). 
До операційних належать управлінські рішення, які пов’язані з вибором альтернативних варіантів дій. До альтернативних належать:
•	рішення про спеціальне замовлення;
•	рішення про скорочення чи розширення сегменту діяльності;
•	рішення «виробляти чи купувати» тощо.
Таблиця 3.1
Альтернативні управлінські рішення
Види альтернативних управлінських рішень	Інформація, яку необхідно проаналізувати при прийнятті альтернативних управлінських рішень	
Рішення про спеціальне замовлення	Диференційний дохід	
	Диференційні витрати	
	Диференційний маржинальний дохід	
Рішення про скорочення
або розширення сегмента діяльності	Релевантні доходи	
	Релевантні витрати	
	Диференційний маржинальний дохід (прибуток)	
Рішення «виробляти чи купувати»	Релевантна виробнича собівартість комплектуючих виробів	

Рішення про спеціальне замовлення – це рішення, яке пов'язане з розглядом отриманої підприємством пропозиції про разовий продаж продукції або надання послуг за ціною, нижчою від звичайної чи навіть нижчою за собівартість. Прийняття такого рішення базується на аналізі релевантних доходів і витрат та визначенні диференційного маржинального доходу.
Рішення про скорочення або розширення сегмента діяльності – це управлінське рішення про розширення або скорочення обсягу виробництва продукції, виконання робіт чи надання послуг, а також рішення щодо відкриття нових або закриття збиткових підрозділів. При прийнятті таких рішень аналіз інформації базується на калькулюванні змінних витрат, визначенні загальних постійних витрат та порівнянні доходу і прибутку до і після прийняття рішення. 
Рішення «виробляти чи купувати» - це рішення, яке пов'язане з розглядом можливої альтернативи – виробляти окремі компоненти виробів самостійно, чи купувати їх в постачальників. Для прийняття такого рішення треба визначити релевантну виробничу собівартість компонента, здійснити диференційний аналіз витрат. врахувати внутрішні і зовнішні фактори довгострокового розвитку підприємства.
3.2. Дослідження впливу структури витрат на формування результатів операційної діяльності підприємства
У процесі дослідження обчислюються і аналізуються такі показники:
•	маржинальний прибуток;
•	коефіцієнт маржинального прибутку; 
•	рівноважний обсяг операційної діяльності; 
•	рівень безпеки операційної діяльності; 
•	обсяг операційної діяльності, що забезпечує цільову прибутковість.
Для визначення точки беззбитковості кожного виду продукції необхідно визначити величину маржинального доходу на одиницю (3.1).
                                       СМі = Ci – Zvi,                                                       (3.1)
де CMi – маржинальний дохід на одиницю і-го виробу;
Ci – ціна за одиницю і-го виробу, грн.;
Zvi – змінні витрати на одиницю і-го виробу, грн.
Знаючи маржинальний дохід на одиницю і-го виробу та загальні постійні витрати можемо розрахувати точку беззбитковості.
Точка беззбитковості – це обсяг реалізації (діяльності), при якому доходи дорівнюють його витратам, а прибуток відповідно дорівнює нулю (3.2.).
                            Оb = Pvі / CMі,                                                             (3.2) 
де Об – беззбитковий обсяг реалізації, тис.грн;
Pvі – загальні постійні витрати і-го виробу, грн.                       
Для визначення впливу на  валовий прибуток зниження обсягу реалізації продукції можна використати запас міцності (3.3). Це величина, на яку запланований (або фактичний) обсяг реалізації перевищує критичний обсяг реалізації.
Запас міцності = Обсяг реалізації – Точка беззбитковості                 (3.3)
Поряд з абсолютним значенням показника запасу міцності широко використовують коефіцієнт запасу міцності. Він є виміром ризику нерентабельної роботи підприємства (3.4).
КЗП = Запас міцності / Обсяг реалізації                        (3.4)
Значення цього коефіцієнта знаходиться в межах:
- ∞ ←  КЗМ → +1                                                         (3.5)
Від структури витрат залежить величина відхилення прибутку при зміні обсягу діяльності підприємства. Механізм впливу зміни співвідношення постійних і змінних витрат на суму та рівень прибутку підприємства називають операційним левериджем (операційним важелем, виробничим важелем, або виробничим левериджем). Використовуючи операційний леверидж, можна управляти прибутком підприємства за умов зміни обсягу реалізації продукції на основі оптимізації співвідношення його постійних та змінних витрат. Ефект операційного левериджу пояснюється так: що менша питома вага постійних витрат у загальній сумі витрат підприємства, то коефіцієнт маржинального доходу має нижче значення і що меншим є значення коефіцієнта маржинального доходу, то меншою буде зміна операційного прибутку в разі зміни обсягу реалізації продукції підприємства. 
Розрахунок структури витрат операційної діяльності та операційного левериджу подано в табл. 3.1.

Таблиця 3.1
Розрахунок впливу структури витрат на 
формування результатів операційної діяльності підприємства
№ з/п	Показник	Попередній рік	Звітний рік	
1	Дохід від реалізації, тис. грн.			
2	Чистий дохід від реалізації продукції,
 тис. грн..			
3	Сума змінних операційних витрат, 
тис. грн.			
4	Рівень змінних операційних витрат, 
% до обсягу реалізації			
5	Маржинальний прибуток (Пм),
тис. грн.			
6	Сума постійних операційних витрат, 
тис. грн.			
7	Операційний прибуток (По),тис.грн.			
8	Темп приросту чистого доходу від реалізаціїпродукції (∆ Д), %:			
9	Темп приросту операційного прибутку (∆ По), % :			
10	Частка постійних витра у загальній сумі операційних витрат, %			
11	Коефіцієнт операційного левереджу
 (Кол = Пм:По)			
12	Ефект оперційного левереджу 
(Еол = Кол * ∆Д)			

3.3. Управління витратами за центрами відповідальності
Оцінювання діяльності центрів відповідальності має базуватись на:
1)	аналізі відхилень бюджетних і фактичних показників витрат, доходів і фінансових результатів;
2)	аналізі не фінансових показників діяльності центру.
При цьому аналіз витрат має грунтуватися на поділі їх на постійні і змінні, прямі і непрямі, контрольовані і неконтрольовані. Результати розрахунків доцільно оформити у вигляді табл. 3.2.
Таблиця 3.2
Результати діяльності центру відповідальності
№ з/п	Показники	Сума, грн	Відхилення	
		бюджетні, скориговані на фактичний обсяг	факт.	грн.	%	
1	2	3	4	5	6	
1	Дохід					
2	Змінні витрати					
3	Маржинальний прибуток (п.1-п.2)					
4	Постійні прямі витрати, контрольовані керівником підрозділу					
5	Фінансовий результат, що контролюється керівником підрозділу (п.3-п.4)					
6	Постійні витрати, що не контролюються керівником цього підрозділу					

Продовження табл. 3.2
1	2	3	4	5	6	
7	Фінансовий результат діяльності підрозділу без урахування загальних операційних витрат підприємства (п.5-п.6)					
8	Загальні операційні витрати підприємства, розподілені між центрами відповідальності					
9	Операційний прибуток підрозділу(п.7-п.8)					

Оцінювання діяльності центру витрат доцільно здійснювати на основі дотримання бюджету витрат за умови виконання запланованої виробничої програми,тобто забезпечення доцільності та ефективності витрат.